Ingen ved, hvor han tog hen.
Men... jeg har medbragt noget,
der vil forskønne Deres dag.
Det er en...
Slemme, slemme mand!
Jeg får lyst til at græde.
Vælg en.
Det er sværere end at vælge en yndlingsstjerne i himlen.
Hvad berører Dem sådan?
Det er nok fordi,
da jeg var lille, blev min far sent oppe og læste for mig.
Han var afhængig af det skrevne ord.
Jeg faldt i søvn, mens jeg lyttede til hans stemme.
Hvilken slags bøger?
Videnskab, filosofi.
De minder mig om ham.
Han døde, dajeg var otte.
Utopi var den sidste bog, han tog med hjem.
Hvilket forklarer, hvorfor De citerer ham.
Jeg vil hellere høre hans stemme igen, end nogen anden lyd i verden.
Er der noget galt?
I alle de årjeg har studeret,
har ingen tutor nogensinde udvist
den lidenskab, De har vist mig de sidste to dage.
De har mere overbevisning i et enkelt minde,
end jeg har i hele min sjæl.
Deres Højhed,
- hvis jeg har sagt noget... - Nej!
Lad være.
Det er ikke Dem.
Vær hurtig, Marguerite. Det er nu eller aldrig.
Pragtfuld gudstjeneste.
Tilgiv mig,
Deres Majestæt.
De tabte vist denne på vejen ud.
Du godeste!
Jeg husker ikke engang, jeg tog den på.
Tak, barn.
Det er særlig person, som giver en så værdifuld genstand tilbage.
De er for ædelmodig, Majestæt.
Hvor venligt.
- Hendes navn? - Marguerite de Ghent.
Marguerite.
De og jeg skal have en lille snak i morgen.
Bring Deres mor.
Som De ønsker.
Det her er frygtelig pinligt.
Vi tager tilbage til klosteret omgående.
Og vi fortsætter til fods.
Det er en halv dags gang!
Ærlig talt, Deres Højhed. Hvor er Deres eventyrlyst?
Siden De udtrykker det sådan...
Vi kan ikke vide os for sikre, frøkener.
Prinsen var ikke i kirke i dag, og vi må vide hvorfor.
Marguerite får lov til alting.
Vær ikke dum, Jacqueline. Dronningen kender ikke din eksistens.
Marguerite gør godt for os alle.
Vi har brug for din hjælp til at gøre hende klar.
Nydeligt. Jeg renser snart kaminen sammen med Danielle!
- Hvor er den pige? - Nok ude at fange kaniner med tænderne.
Undskyld, frue, men spejlet i Deres sovekammer...
- har De flyttet det? - Selvfølgelig ikke. Hvorfor?
Det er også væk.
Så bliver også det trukket af din løn.
Fortæl ikke, når ting bliver væk. Vi betaler snart for at få lov til at arbejde.
Godt, jeg ikke nævnte vægtæppet.
Jeg burde vel kende vejen til mit eget slot!
Hvorfor spørger mænd aldrig om vej?
Dér! Den vej.
Og jeg nægter at tro, jeg er hernede, og du er deroppe!
Og så i Deres undertøj!
Jeg kunne ikke klatre herop i kjolen, vel?
Og hvad skulle vi gøre, hvis De brækkede Deres kongelige nakke?
De svømmer alene, klatrer i klipper, redder tjenere.
Er der noget, De ikke gør?
Flyver.
Vend Dem om, så jeg kan klatre ned igen.
Åh, nej. Jer igen.
Bliv ovenfor, madam.
Der er vildt forude.
Min kone takker Dem for dette fine klæde, mademoiselle.
De giver mig min kjole tilbage, hr.
Lad hende gå!
Deres ufred... er med mig.
Løslad hende.
Jeg kræver, De returnerer mine ejendele straks.
Og siden De berøver mig min eskorte, kræver jeg også en hest.
Frøken, De kan få alt, De kan bære.
Giver De mig Deres ord, hr?
Mit ord som en sigøjner. Alt, De kan bære.
Kom tilbage. Jeg giver Dem en hest.
Jeg vil informeres så snart, hun kommer hjem. Forstået?
Ja, ma'am.
De læser mine tanker, Deres Excellence.
Og de er lige så slørede som mine egne.
Overgiver Frankrig sig så?
Aldrig!
Mit næste valg
er papir.
Det er Deres tur.
Og det har bare at være godt.
Jeg ønsker ikke at være konge.
Men tænk på alle de vidunderlige ting, De kunne gøre
for Deres land, for verden.
Jo, men at være så defineret af ens position.
Kun at blive anset for det, man er.
De aner ikke, hvor utåleligt det er!
De kunne blive overrasket.
Virkelig?
En sigøjner, for eksempel, er sjældent beskrevet som andet.
Ligesom Dem er de defineret af deres status, men det er ikke, hvad de er.
De er født med et privilegium, der indebærer visse forpligtelser.
Undskyld. Jeg fabler igen.
Nej, frøken.
Det er Deres mund,
der er hypnotiserende.
Her, tak. Jeg vil ikke vække nogen.
De reddede mit liv
ude i skoven.
En pige gør, hvad hun kan, herre konge.
Henry.
Nicole.
Kender du ruinerne ved Amboise?
Ja.
Jeg tager ofte derhen
for at være alene.
Vil du møde mig der i morgen?
Jeg skal forsøge.
Jeg skal vente hele dagen.
Af... med hans hoved.
Francis, vågn op. Vores søn har noget at sige.
Moder, fader.
Jeg vil bygge et universitet
med Europas største bibliotek, hvor folk af alle lag kan studere.
Udmærket.
Hvem er du, og hvad har du gjort af vores søn?
Og jeg vil invitere sigøjnerne til ballet.
- Er du syg? - Nej.
Øh. Ja.
Hvor var du?
Jeg for vild.
Du lyver. Du skjuler noget for mig.
Jeg kræver, du fortæller, hvad det er.
Fortæl mig det, så jeg kan sove videre?
Hvad med vores morgenmad?
I har to hænder.
Lav den selv.
Din dovne, lille blodsuger!
Jacqueline! Kog noget vand.
Jeg? Koge vand?
Jeg vidste det.
Frue, du må hellere komme omgående.
Se, hvem der endeligt besluttede at berige os med sin tilstedeværelse.
Hvad tror I at I laver?
Prøver min kjole.
Troede du, du skal nogen steder hen efter din opførsel i morges?
Tror I virkelig, disse lege og intriger
vinder Jer en krone?
At jagte kongelige som en sport. Det er modbydeligt!
Du er bare jaloux.
De tilhørte min mor.
Ja.
Og hun er død.
- Jeg river dit hår ud! - Moder!
Moder, gør noget!
Hold dig fra mig eller...
Nej, Marguerite, lad være!
Læg den fra dig!
- Giv mig skoene. - Læg den fra dig.
Tænk dig om, Danielle.
Din fars bog eller mors sko.
Selv om du ikke undgår nogle prygl.
Nej! Nej!
Nej!
Nej, nej!
Nej.
Åh!
Det er din egen skyld.
Først med morgenmaden
og så den frygtelige scene nedenunder.
Jeg ved ikke, hvad der går af mig.
Jeg skal selvfølgelig aldrig glemme,
hvordan Marguerites fødder fløj over hendes hoved!
Hun burde ikke have sagt det om din mor.
Tak.
De bør lade min læge se på det.
Sådan som De reddede den baby fra en løbsk hest!
Det var et moderligt instinkt, Majestæt.
Jeg beklager, min søn ikke kunne komme.
Han er forsvundet igen.
Igen?
Ja.
Han var væk hele dagen i går og kom først tilbage ved daggry.
Jamen dog!
Det må være pragtfuldt med en sådan udholdenhed.
De kan måske hjælpe mig med at løse en gåde.
Kender De Komtesse de Lancret?
Hun besøger tilsyneladende en kusine, men ingen ved hvem.
Nicole... de Lancret?
Ja.
Hvor vidunderligt!
Jeg var begyndt at tro, hun var et spøgelse.
Nej.
Hun har været omkring i årevis. Ja.
Og...
boet hos os.
Ikke sandt, skat?
Jo! Selvfølgelig.
Vores kusine.
Som du ynder at kalde Askepot.
Hmmpf!
Du godeste, barn.
Har du det godt?
Det var en bi.
Hej.
Har du det godt?
Jeg er ved siden af mig selv i dag.
Jeg føler, kun min hud fraholder mig fra at tage allevegne hen på en gang.
Jeg må fortælle Dem noget.
Også jeg.
Her. Din bog. Du efterlod den i vognen i går.
- Deres Højhed... - Henry.
Jeg kan ikke blive længe, men jeg måtte se dig.
Der er så meget at sige.
Kom.
Jeg vil vise dig noget.
Jeg legede her som dreng.
Det var min fars mest yndede tilflugtssted
før krigen.
Det er smukt.
Jeg har afmålt mit liv efter træernes vækst
herfra
og helt derop.
Og de vokser stadig.
Så meget liv at leve,
men jeg kan ikke længere forestille mig det alene.
Du gør det ikke let.
Jeg har ikke sovet af angst for at vågne og finde ude af at det er en drøm.
I går aftes havde jeg en åbenbaring.
Jeg troede engang, at hvis jeg tog mig af noget, måtte jeg tage mig af alting,
og jeg ville blive skør i hovedet.
Men... nu harjeg fundet mit formål.
Det er et projekt inspireret af dig.
Jeg føler
den mest vidunderlige
frihed.
Det var ikke mig.
Nicole.
Du er ulig nogen frøken, jeg nogensinde har mødt.
Til maskeballet i morgen
lader jeg verden det vide.
Hvorfor er du så vidunderlig?
Se nu.
Hvad ville du fortælle mig?
Bare at
i går aftes var den mest lykkelige aften i mit liv.
Av!
Jeg må gå.
Nicole!
Nej.
Hvilken sindssyg spøg at gøre din mor til komtesse.
Det er så skørt som en prins, der bejler til en tjenestepige, der sover med grise!
Hvad generer dig mest, stedmoder?
At jeg er en jævn person, eller atjeg er konkurrenten?
Hvor er kjolen, Danielle?
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Balkjolen. Skoene?
De var i mit kammer, og nu er de væk.
Jeg ved, du gemte dem!
Hvor er balkjolen, Danielle?
Hvor er stearinlysene og vægtæppet
og sølvtøjet?
Måske er kjolen samme sted!
Du finder den kjole!
Jeg ville hellere dø tusind gange
end se min mors kjole på den forkælede, egoistiske ko!
Det kan vi måske sørge for.
Ind.
Hvis I åbner døren,
ville I ønske, I aldrig var kommet hertil.
Frøkener, indsaml alt, vi kan sælge.
Vi tager til byen i morgen.
Moder... det er kun et bal.
Ja, og du skal kun med for madens skyld.
Forlovet?
Med en belgier?
Det erjeg bange for.
Umuligt. Det må være en fejltagelse.
Hun rejste med båd i eftermiddags.
Baronesse Rodmilla tøvede med at tale om det.
Det undrer mig ikke med efterretninger som disse.
Hvis hun var lovet væk, burde hun have været hæderlig nok til at sige det!
Ville du have lyttet?
Selvfølgelig ikke! Jeg ville have...
Åh, Gud.
Hvordan harjeg kunnet være så blind?
Jeg udøsede mit kongelige hjerte,
og hun forsøgte blot at sige farvel.
Det er en stærk kvinde, der kan bevare fatningen,
mens du forsøger at stjæle hendes hjerte.
Ja. Og sikken klodset tyv, jeg var.
Hold nu op, Henry.
Hvilket som helst valg er bedre end Spanien.
Besøg prinsen. Fortæl ham, hvad der er sket.
Jeg er ikke nogen særlig. Prinsen vil ikke se mig.
Du er hendes ven, Gustave.
Hun behøver din hjælp. Prinsen forventer at se hende.
Jeg kan ikke.
Desuden forventer min herre, jeg arbejder i aften.
Så besøg da Vinci. En maler må kunne se en anden maler?
Jeg er blot i lære, og han er verdens bedste maler.
Det ville være lige så svært som at tale med Gud.
For en gangs skyld, mand, udvis mod.
Denne vej, hr.
Derop, madam.
Jeg ville være påfugl.
Jacqueline, hesten er en af Guds mest ædle skabninger.
Hvorfor trækkerjeg ikke bare vognen?
Hvis det får os hurtigere derhen.
Jeg søger Signor da Vinci.
Signor da Vinci!
Ja?
Åh!
Åh, frue, det nytter ikke!
Tillad mig.
Åh, glimrende!
Det var genialt.
Ja.
Jeg ender i historiebøgerne som manden, der åbnede en dør.
Gustave!
Maurice sagde, prinsen ventede dig.
Han forventer nogen, som ikke eksisterer.
Signore, mit navn er Danielle de Barbarac,
og jeg er blot en tjenestepige.
Jeg er en bondes bastardunge. Er det ikke ligegyldigt?
Jeg har bedraget ham.
Prinsen vil forstå det.
Aftenen er ung. Vi må gøre dig klar til ballet.
- Jeg vil ikke derhen. - Hvis du bliver hjemme,
vinder baronessen.
Hvordan serjeg ham i øjnene?
Fordi han fortjener at høre sandheden fra den, han elsker.
En fugl kan elske en fisk, signore,
men hvor skulle de bo?
Så må jeg lave nogle vinger.
Kom nu! Ingen tid at spilde.
Louise, find kjolen!
Du ønskede at tale med mig.
Ja, fader.
Hør her, Henry.
Det var måske uretfærdigt at lægge så meget pres på dig
med ægteskabspagten.
Jeg syntes bare, det var tid til ændringer i dit liv.
Du virkede lidt... sprællende.
Og...
Jeg vil bare sige,
at det med universitetet
er en strålende ide.
Vi behøver ikke bekendtgøre noget i aften...
Jeg har taget min beslutning.
Åh.
Hun ligner et mesterværk.
Hun ligner sin mor.
- Kom, lad os se dine malerier. - Nu?
Når du er så gammel som jeg, er nuet det eneste, du har.
Vent!
Det er en tradition.
Orv!
Vrinsk!
Så sker det, min skat.
Venner,
ærede gæster.
Det er med stor glæde
ved denne festlige lejlighed
ikke blot at ære Signor da Vinci, som er forsvundet,
men også at fortælle Jer om en længe ventet beslutning.
Så nu...
Træk vejret, bare træk vejret.
Er det min store ære at bekendtgøre forlovelsen af vores søn,
Prins Henry,
med...
Ser man det.
Hvem har vi her?
Min mor sagde, du skulle giftes.
Hun var forkert underrettet.
Men jeg må fortælle dig noget nu, før endnu et ord er sagt.
Så er du ikke forlovet?
Nej.
Jeg var ved at begå mit livs fejltagelse.
Hvem er hun?
Mit gæt er Komtesse de Lancret.
Hvem?
Kom. Der er nogen, du skal møde.
Jeg må tale med dig.
- Uanset hvad, er svaretja. - Nej, vent.
Se, jeg inviterede sigøjnerne.
- Hvad laver du? - Gør dig til prinsesse.
- Hvor vover du! - Madame, behersk Dem!
- Hun er en bedrager, herre konge! - Nej!
Hendes navn er Danielle de Barbarac.
Hun har været min tjenestepige i ti år.
En tjenestepige, Henry? Er det en slags spøg?
Baronesse, De bevæger Dem på gyngende grund!
Spørge hende selv!
Hun er en grisk, lusket lille hykler,
og det er mit ansvar at afsløre hende som den begærlige svindler, hun er.
Fortæl disse kvinder, hvem du er.
Fortæl dem det!
Nej for den kongelige, din uforskammede svindler!
Min Gud, det kan ikke være sandt.
Nicole?
Nicole de Lancret var min mor.
Jeg er, hvad hun siger.
Æblet?
Det var dig?
Jeg kan forklare alt.
Nogen bør!
Først er du forlovet,
og nu er du en tjenestepige?
Jeg har hørt tilstrækkeligt.
Henry!
Tal ikke til mig i så uformel tone, madame.
Jeg er en prins af Frankrig.
Og De
er nøjagtig ligesom de andre.
Danielle?
Danielle!
Hvad har De gjort?
Jeg er født med et privilegium, der indebærer visse forpligtelser.
Hestelort.
- De går over grænsen, gamle mand. - Nej, De går over grænsen.
Aner De, hvad hun måtte gå igennem for at komme i aften?
Hun løj overfor mig.
Hun kom for at fortælle sandheden, og De fodrede hende til ulvene.
Hvad ved De om noget?
De bygger flyvende maskiner og går på vandet.
De ved intet om livet.
Jeg ved, at et liv uden kærlighed
ikke er noget liv.
Og kærlighed uden tillid?
Hvad med det?
Hun er din match, Henry.
Jeg er blot min krones tjener,
og jeg har taget min beslutning.
Jeg helmer ikke!
Så fortjener De hende ikke.
Det forlyder fra pålidelig kilde,
at før din pinlige debut
skulle prinsen til at vælge Marguerite som brud.
Mænd er så vægelsindede, ikke?
Det ene øjeblik udspyr de sonetter,
og det næste øjeblik er du igen betalt hjælp.
Men jeg har aldrig set dig udføre dine pligter med en sådan omhu.
Hvorfor tror du, jeg gør det for dig?
Jamen dog. Vi er nok i krigshumør her til morgen?
Lad mig passere.
- Det er din egen skyld. - Jeg har arbejde at udføre.
Lad de andre gøre det.
Forstår du ikke?
Du har vundet!
Flyt ind i dit palads
og lad os være i fred!
Du er ikke længere mit problem.
Er det, hvad jeg er?
Dit problem?
Jeg har gjort alt, du har bedt mig om,
og du nægter mig det eneste, jeg nogensinde har ønsket.
Og hvad er det?
Hvad tror du?
Du er den eneste mor, jeg har kendt.
Var der et tidspunkt,
hvor du elskede mig blot en smule?
Hvordan kan man elske en sten i skoen?
Danielle!
Frøken, kom og se!
Det er altsammen tilbage!
Tag stolen.
Monsieur le Pieu.
- Lige til tiden. - Det er her altsammen, baronesse,
inklusiv hver eneste stearinlys.
Fars bøger? Hans malerier?
Solgte du dem til ham?
Ja. Og nu er de tilbage.
Vi kan ikke ligne fattiglemmer, når kongen ankommer.
Tak, monsieur.
Det betyder alverden for os.
Jeg er en forretningsmand, Danielle,
ikke en filantrop.
Jeg forstår ikke.
Jeg kunne ikke have dig omkring til at distrahere prinsen.
Baronessen og jeg har indgået en...
aftale.
Dig, for alt dette,
selv om jeg vist gør den bedste handel.
Nej! Nej!
- Nej! - Danielle!
Dios, perdón!
Amen.
No, por favor, no, por favor.
No te cases conmigo.
Madame, madame.
Jeg ved nøjagtig, hvordan De har det.
Don Pepito! Don Pepito!
Sí, pero me da vergüenza.
Og jeg troede, jeg havde problemer.
Qué vergüenza!
- Es tu culpa! - Es la tuya!
Hvor er hun?
Baronessen?
Ni... Danielle.
Hun er blevet solgt, herre konge.
Solgt?
Til hvem?
Pierre le Pieu, Deres Højhed.
Lige efter maskeballet.
Sig ikke til nogen, vi har talt sammen.
Alt bliver afsløret til rette tid.
Kom, Laurent.
Der er meget at gøre.
Kom ind!
Åh, jeg hader at se Dem i lænker.
Jeg ville fjerne dem,
hvis bare De lover ikke at løbe bort igen.
Jeg har ingen grund til at blive.
De tilhører mig nu.
Jeg tilhører ingen,
mindst af alle Dem.
Jeg ville ønske, De igen ville overveje mit tilbud.
Jeg vil hellere rådne op.
Jeg havde engang en hest ligesom Dem. En pragtfuld skabning.
Stædig, ligesom Dem.
For egenrådig.
Også den skulle bare...
knækkes.
De bevarer Deres afstand, hr.
Åh, De sagde ikke "venligst".
"Venligst".
Jeg kunne få Dem hængt for dette.
Ikke hvis De er død.
Jeg er vild med Deres temperament.
Min far var en dygtig fægtemester, monsieur.
Han var en god læremester.
Giv mig nøglen, ellerjeg sværger på hans grav, jeg sprætter Dem op
fra navle til næse.
Deres frihed,
frøken.
Goddag.
Hvad laver De her?
Jeg...
Jeg kom for at redde dig.
Redde mig?
En jævn pige?
Jeg kom faktisk for at bede om din tilgivelse.
Jeg tilbød dig verden, og jeg bedrog dig ved den første æresprøve.
Jeg beder dig, Danielle.
Sig det igen.
Undskyld.
Nej.
Den del, hvor De sagde mit navn.
Danielle.
Måske vil du være så venlig
at hjælpe mig med at finde ejeren af denne
ganske bemærkelsesværdige sko?
Hvor fandt De den?
Hun er min match på alle måder.
Vil du ikke nok fortælle mig, jeg ikke har mistet hende.
Den tilhører en bonde, Deres Højhed,
som udgav sig som frøken for at redde en mands liv.
Ja, jeg ved det.
Og navnet er Henry, tak.
Jeg knæler foran dig ikke som en prins,
men som en mand, der elsker.
Men jeg
ville føle mig som en konge,
hvis du, Danielle de Barbarac,
vil være min kone.
Hvordan kunne jeg vide, han løb ud ad sidedøren?
Det var meningen, han skulle giftes!
Jeg hørte prinsen tale til dig. Hvad sagde han?
Jeg er ikke sikker.
Alting skete så hurtigt.
Men jeg tror, han sagde...
"Det fortjenerjeg for at vælge en udlænding frem for Deres...
søster."
Udmærket.
Måske bør vi holde ham hen et par dage.
Jeg åbner den!
Hans Højeste Majestæt, Kong Francis
begærer audiens med baronesse Rodmilla de Ghent
og hendes døtre omgående.
Er der noget galt?
Nej, frue.
Kongen beder Dem om at ankomme i stil.
Hmm! Sådan bliver det.
Baronesse,
løj De eller ej overfor Hendes Majestæt Dronningen af Frankrig?
Vælg Deres ord med omhu, madame,
for de kunne blive Deres sidste.
En kvinde vil gøre næsten alt
for sin datter, Jeres Majestæter.
Jeg gik måske lidt for vidt.
Moder, hvad har du gjort?
Deres Majestæt, jeg er blot et offer som Dem.
Hun har løjet overfor os begge, og jeg skammer mig over, hun er familie.
Hvor vover du at vende dig mod mig, din indynder!
Der kan De se, hvad jeg skal finde mig i!
Ti stille, begge to!
Gode Gud!
Er de altid sådan?
Værre,
Deres Majestæt.
Jacqueline, skat,
jeg håber ikke, du er indblandet.
Selvfølgelig ikke, moder.
Jeg er her kun for madens skyld.
Baronesse de Ghent.
De er hermed frataget Deres titel.
De og Deres forfærdelige datter
sendes til Amerika med det første skib.
Medmindre nogen på mirakuløs vis
vil tale Deres sag.
Mange mennesker er åbenbart på ferie.
Jeg vil tale hendes sag.
Hun er dog min stedmor.
Deres Højhed.
Marguerite,
De har vist ikke mødt...
min kone.
Du skal vide,
at jeg vil glemme dig herefter
og aldrig tænke på dig igen.
Men jeg er ganske sikker på, at du
vil tænke på mig hver dag resten af dit liv.
Hvor lang tid er det mon?
Jeres Majestæter, jeg beder blot om,
I udviser den belevenhed overfor hende, som hun skænkede mig.
Når I har vasket dugene, kan I begynde på servietterne
og flytte dem der derhen.
- Marguerite. - Hvad?
- Du hørte kvinden. - Det gjorde du også.
- Ja, men jeg er leder. - Gu' er du ej!
Du er det samme som mig, et stort nul!
Hvor vover du at tale sådan til mig! Jeg er af adeligt blod.
Og du går mig på nerverne!
Kom så i gang.
Leonardo.
Det er vidunderligt.
Tænk på det som en forsinket bryllupsgave, Deres Højhed.
Hvad?
Jeg kan ikke komme mig over det... Deres Højhed.
Jo, men kongelig eller ej,
jeg kan stadig banke dig.
Jeg må sige, Leonardo,
for en så talentfuld mand
ligner det hende slet ikke.
Du, hr, skal forestille at være charmerende.
Og vi, prinsesse, skal forestille at leve lykkeligt til vores dages ende.
Hvem siger det?
Ved du hvad,
det ved jeg ikke.
Min tipoldemors portræt hang på universitetet
helt op til revolutionen.
På det tidspunkt var sandheden om romancen
blevet et simpelt eventyr.
Og selv om Askepot og hendes prins levede lykkeligt til deres dages ende
er pointen, mine herrer,
at de levede.
Tekster: Visiontext Oversættelse: Karina Jensen
Ripped by: SkyFury